IMAM EBU HANIFE – ŽIVOT - Alispahić, Zehra (Novi Muallim, 2022)
UDK: 28-725:929 929 Ebu Hanifa Njegovo puno ime je Nu’man ibn Sabit ibn Zuta ibn Merzuban el-Kufi. Kroz povijest je ostao poznat po svojim nadimcima Ebu Hanife i Imam Azam – Najveći imam. Historičari su vodili duge rasprave vezane za njegovo porijeklo, mjesto i vrijeme njegovoga rođenja i preseljenja. Ipak, većina je saglasna da su njegovi preci bili Perzijanci čije je porijeklo vezano za ashaba časnog Poslanika, a.s., Selmana el-Farisija, da se rodio u gradu Kufi 80. godine po Hidžri ili 699. godine po gregorijanskom kalendaru. Bio je jedino dijete u bogatoj i respektabilnoj trgovačkoj porodici Sabita ibn Zuta ibn Merzuban el-Kufija. U ranom djetinjstvu postao je hafiz Kur'ana, naučio kiraete od imama Asima ibn Bahdala, ovladao gramatikom, sintaksom, poezijom i književnošću. U dvadeset i drugoj godini života, na poticaj znamenitog učenjaka Eš-Ša‘bija koji je primijetio njegovu oštroumnost i inteligenciju, pridružio se znanstvenim halkama. Njegovo intelektualno i znanstveno odrastanje i zrenje odredio je učenjak koji se zvao Hammad ibn Ebi Sulejman, pred kojim je učio punih osamnaest godina. Izvori spominju da je imao oko 4000 učitelja, da je znanje sticao u Kufi, Basri, Meki i Medini pred najistaknutijim učenjacima iz generacije tabiina. Uz briljantnu inteligenciju, rječitost, istinoljubivost i učenost, navodi se da ga je krasila skromnost, bogobojaznost, odlučnost i dostojanstveno držanje, da je bio izrazito lijep i naočit, da se lijepo oblačio, da je uvijek koristio najbolje i najljepše mirise. Pored fizičke ljepote i inteligencije, Ebu Hanifu je posebno krasila ljepota islamskog ahlaka i pobožnosti. Bio je veliki učenjak koji nije živio od nauke, ali je i trudom vlastitih ruku i uspješnom trgovinom podsticao nauku, studente i brinuo se o svojim učiteljima. Ovaj rad donosi neke fragmente iz životopisa Ebu Hanife koji se odnose na njegovo porijeklo, rođenje, odrastanje, fizičke osobine te duhovni i intelektualni rast i preseljenje na bolji svijet.